Tekstityksen versionumero: 1.2 Päiväys: 30.04.2006
Suomennos: Shafty, Platypus, DalSargamon, inspekta, Indigo, DonMeduza, Axeman ja Aveil
Oikoluku: unltd ja Otukka
Tule, henki.
Auta meitä laulamaan maamme tarina.
Olet äitimme.
Me olemme maissipeltosi.
Me nousemme -
sielusi syvyyksistä.
VIRGINIA 1607
- Päästäkää hänet. - Käskitte hirttää hänet, herra.
Muistan, Smith. Näille maille tultuasi muutut.
Olet pilven alla, -
joka tummenee huomattavasti, jos jatkat kapinallisia huomautuksiasi.
Onko selvä?
Löysimme uuden sataman, herra. Löysimme myös ostereita.
Ne ovat käteni paksuisia ja kiven kokoisia. Kalojakin polskuttelee joka puolella.
- Elämme kuin kuninkaat. - Kaikki nämä kuukaudet merellä, -
ja haikailemme vielä kauemmaksi. Tämä paikka kelpaa.
Rannikko on syvä, näemme jokea ylös sekä alas.
Vihollisillamme ei ole yllätyshyökkäyksen mahdollisuutta.
Tuokaa ankkurit ja isopurjeet maihin.
Siltä varalta, että joku koti-ikäväinen päättää livahtaa pois niiden kanssa.
Emme saa suututtaa alkuasukkaita, -
sillä jos satomme epäonnistuvat, joudumme käymään kauppaa heidän kanssaan.
Kun olemme asettuneet tänne, voimme mennä jokea ylös -
ja etsiä reittiä toiselle merelle.
Sisko!
Villit vierailevat usein luonamme hyväntahtoisina.
Arastelevasti, kuin utelias kaurislauma.
Tänään nukumme laivoissamme. Kaikki täydessä sotisovassa.
Aamulla hakkaamme jokaisen puun 800 metrin säteellä laivoista, -
ja käytämme suorimpia puita vahtitornien ja linnoituksen rakentamiseen.
Sen jälkeen kylvämme vehnää ja ohraa, pystytämme taloja ja pilkomme polttopuita.
Vetelehtijät ruoskitaan rikepaikallaan.
Herra, milloin lähdemme tutkimaan paikkoja?
Emme ole täällä ryöstämässä ja hävittämässä, vaan perustamassa siirtokuntaa.
Kuinka monta maata takanani...
Ei kestä puoltakaan vuotta, kun lumi tulee maahan.
Kuinka monta merta -
vaikeaa ja vaarallista.
Onni, ainainen ystäväni.
Viisi tynnyriä on kadonnut saapumisemme jälkeen. Joku on varastanut ne.
Sade on päässyt tuonne ja madot tänne.
- Brandon! - Herrani.
Leikatkaa hänen korvansa irti.
Vangitsimme nämä kaksi, herra. He puhuivat miehillemme ja vakoilivat.
Sinä siellä!
Emme ole enää alkuasukkaiden suosiossa.
Eikä maa-alueemme ole entisen veroinen.
Olisi pitänyt kääntyä takaisin.
Olemme syöneet suurimman osan muonistamme.
Parhaat miehemme ovat kuumeen kourissa.
Loput alkavat kapinoida pian. Olemme kuin haaksirikkoutuneita.
Nyt alkuasukkaat kertovat minulle kaupungista -
joen varrella, missä asuu mahtava kuningas.
Ehdotan, että lähetämme lähetin tämän kuninkaan luo, -
selvittämään kävisikö hän kauppaa kanssamme.
Sillä välin palaan Englantiin hakemaan uusia varastoja.
Palaan vasta keväällä. Ratcliffe ottaa komennon.
Ette tarvitse vastausta kysymykseen: "Kuka lähestyy villien kuningasta?"
Se on vaarallinen tehtävä.
Kapteeni Smith on tällä hetkellä ainut ammattilaissotilas.
Smith...
- Mitä ansioita hänellä on? - Niitä, jota sinulla ei ole.
Smith, sinulla on mahdollisuus korjata maineesi.
Odotan, että tartutte siihen.
Kuka olet? Kenet kuulen vaimeasti?
Kuka kehottaa minua jatkamaan?
Sinussa on johtaja-ainesta, Smith.
Voiko sinuun luottaa?
Mikä ääni puhuu sisälläni?
Ohjaten minua kohti hyvää.
Me aloitamme alusta.
Uusi alku.
Täällä maan annit ovat kaikkien saatavilla.
Ei tarvitse köyhtyä.
Kaikille riittää hyvää maata.
Maksuna on vain työnteko.
Meidän pitäisi perustaa todellinen yhteisö, -
missä kova työnteko ja itseluottamus ovat hyveitä.
Täällä ei ole vuokraisäntiä perimässä isoja vuokria tai riistämässä työmme tuloksia.
Kapteeni, näin matalassa ei voi jatkaa.
Rantaudutaan.
Kukaan ei ylensyö, kun ystävällä on niukasti -
tai varasta sitä, mitä luonto on heille antanut.
Ihmiset eivät alista toisiaan.
Palataan takaisin. Kerätään suurempi joukko.
Olemme eksyksissä.
Antakaa hänen mennä!
Mikä hidastaa kulkuamme?
Pohja ottaa kiinni mutaan.
Pitäkää muskettinne valmiina. Ampukaa kerran, jos näette jotain.
Aurinko -
sekä kuu.
Se näyttää kuinka aurinko jahtaa yötä maailman ympäri...
En tule taivaasta, -
vaan Englannista, idässä olevasta maasta.
Lähteä?
Emme lähde ennen kevättä.
Alukset palaavat vasta silloin.
Meillä on esineitä, jotka saattavat kiinnostaa teitä.
Ruutia.
Kun minun oli tarkoitus kuolla, hän heittäytyi päälleni.
Säästä hänen henkensä.
Heidät on ajettava tiehensä, kun heitä on vielä vähän.
Jos heistä ei ole meille haittaa, miksi välittäisimme?
- He haluavat vain pienen palan rämettä. - Toistaiseksi.
Mutta mitä he ottavat tulevaisuudessa?
Mies voi opettaa hänelle asioita aaltojen takaisesta maastaan.
Jos he eivät lähde, ajamme heidät mereen.
- Taivas. - Taivas.
- Aurinko. - Aurinko.
Vesi.
Silmät.
- Huulet. - Huulet.
Korva.
Kaikki kuninkaan lapset olivat kauniita, mutta hän...
Nuorin oli sädehtivä kuin itse aurinko.
Vaikka he näkivät usein, kuningas nautti hänen läsnäolostaan joka kerta.
Kuninkaalla oli 12 vaimoa ja 100 lasta, -
mutta hän oli isänsä suosikki.
Hän löi muut laudalta muodoillaan, älyllään sekä luonteellaan.
Kaikki rakastivat häntä.
He ovat lempeitä, rakastavia ja uskollisia.
He ovat vailla kavaluutta ja juonittelua.
He eivät tunne sanoja: valehtelu, pettäminen, ahneus -
kateus, solvaus ja anteeksianto. He eivät ole edes koskaan kuulleet niistä.
He eivät tunne mustasukkaisuutta, eivätkä omistamisen halua.
Unelmaksi luulemaani todellisuutta.
Lupaa minulle, -
että asetat kansasi kaiken muun edelle.
Tunnen itseni.
Jopa sydämesi edelle.
Hän ei ole yksi meistä.
Rakkaus...
Kieltäisimmekö sen, kun se tulee vastaan?
Emmekö vastaanottaisi meille tarjottua?
On vain tämä.
Muu ei ole todellista.
Äiti...
Missä asut?
Taivaassako?
Pilvien seassa?
Meressä?
Paljasta minulle kasvosi.
Anna minulle merkki.
Me kohoamme.
Pelkään itseäni.
Hän on minulle kuin jumala.
Mitä elämä olisi ilman läheisyyttäsi?
Epäileekö hän meitä?
Olet saava kaiken...
Ja minä sinut.
Olen uskollinen sinulle.
Luotettava.
Ei enää kaksi, vaan yksi.
Yksi.
Minä olen...
Minä olen.
Kuninkaan mielestä olin vapaa.
Hän lähettäisi minut takaisin.
Ymmärtäen, että kevään koittaessa palaisimme sinne mistä olimme tulleetkin.
Hänen neuvonantajansa olivat kehottaneet tapattamaan minut.
Opin heidän aseidensa käytön lisäksi vahvan aseman edellytykset.
Mutta hänen tyttärensä onnistui vakuuttaa kuningas hyvyydestäni.
Minun kuuluisi kertoa kaikille, että vaikka alkuasukkaat elävät rauhassa, -
he ovat voimakkaita, eivätkä antaisi viedä maitaan.
Vuorten takana ei ollut merta.
Vain maata silmänkantamattomiin, ja mahtavia niittyjä.
Maa, jolla ei ole loppua.
Te palasitte.
Villit eivät saa tulla lähemmäs, kapteeni.
Tiedän.
- Missä olet ollut? - Kuin aaveen näkisi.
Sinun luultiin kuolleen.
- Missä kapteeni Ratcliffe on? - Hänestä ei ole kuulunut.
- Englannista tuodaan täydennyksiä. - Toitko syötävää? Olemme näännyksissä.
- Toin. - Yksi ihminen kuoli nälkään.
Kaikki täällä haluavat vain varastaa. Häivy siitä!
Katso kirkkoakin, se on vasta puolitiessään.
- Kuka teistä huolehtii? - Ei kukaan. Kaikki täällä on kuolemassa.
- Näin Goofyn rahojen kanssa. - Olet valehtelija.
Näin hänen potkaisevan Beniä. Miksi hän olisi potkaissut Beniä?
Varkaita! Sakaaleja! Katkaiskaa heidän jalkansa.
Näytät melko hyvinvoivalta, Smith. Olet tainnut nauttia ajastasi?
Olet tainnut todellakin nauttia ajastasi.
Sinut lähetettiin selvittämään tilanne, eikä laiskottelemaan. Olemme kärsineet...
- Esimiehenänne en välitä tarinoista... - Ei puheita, Smith. Asiat ovat nyt toisin.
Emme voi hyväksyä röyhkeyttä. Siitä syntyisi kaaos jos hyväksyisimme.
Minulla on mitali, joten olen esimiehesi. Täten vapautan sinut kapteenin arvostasi.
- Onko sinulla varaa arvostella minua? - Sinun ei kannata huolehtia siitä juuri nyt.
Ikävää, ettet ollut täällä puolustamassa itseäsi oikeudenkäynnissäsi. Olitko liian peloissasi?
Liian syyllinen palataksesi.
- Oikeudenkäynnissäni? - Niin.
Sinut tuomittiin Mooseksen kolmannen kirjan kappaleen -
sekä karkuruutenne aikana järjestettyjen oikeudenkäyntien nojalla.
- Laki saapuu pian tänne. - Hän pitää kaiken hyvän ruoan itsellään, Smith.
- Me saamme vain mädäntynyttä maissia. - Sinulla, herraseni, -
on aivan samanlaiset silmät ja korvat kuin Smithilläkin.
Hän pitää huolen vain omista padoistaan ja pannuistaan.
Olen jakanut aivan kaiken. En ole ominut mitään!
Hänen nimensä ei ole Wingfield, vaan Woodson.
Nimi on Woodson.
- Hän jätti Englannin häpeän partaalla. - Napatkaa heidät!
Jokaista, joka yrittää estää näiden miesten rankaisemisen, käsitellään julmasti!
Anna tänne.
Ei kannata odottaa oikeudenkäyntiä. Tämä on kapinointia.
Tuomitsen sinut kuninkaan nimissä.
- Kuollut kuin kivi. - Hän ansaitsi sen.
Voin todistaa kaikki, mitä herra Argall sanoi.
Englannissa olisin hävennyt, jos tuo mies olisi ollut palveluksessani.
Ei sinulla ole ollut palvelijaa, olit itse sellainen.
Söin yhden kanan, ja senkin silloin, kun olin hyvin sairas.
Tämä pikkukaveri söi kuusi. Sellaisesta määrästä pitäisi...
- Kapteeni Smithin pitäisi johtaa meitä. - Aivan.
Kerro hänelle.
Kerro hänelle mitä?
Se oli unta.
Nyt olen hereillä.
Annoin hänen rakastaa minua.
Sain hänet rakastamaan minua.
- Mistä te väittelitte? - Hän sanoi tänään olevan 15. päivä lokakuuta.
Minun mielestäni on 17. päivä.
Tappelitte päivämäärän takia?
- Kadotus on tällaista. - Enkö käskenyt kaivaa kaivon rannalle?
Miksei sitä ole tehty?
Jokainen lopettaa askareensa, ja alkaa kaivaa kaivoa!
Ne, jotka eivät kykene kantamaan hiekkaa sankoissa, kantavat sitä käsissään.
Ne, jotka eivät työskentele, eivät myöskään syö.
Rehellisten ja ahkerien miesten ei pidä elättää laiskoja tovereitaan.
Tämä maa on heille epätoivo, kuolema ja helvetti.
Nälkiintyessään he kaivavat kultaa.
Tällaisessa työssä ei kuulu puhetta eikä ole toivoa.
- Kultaa on hyvin paljon. - Miksi alkuasukkailla ei ole sitä?
Unelmoitte vain.
Katso, millaisia miehiä he lähettivät.
Päätön joukkio.
He eivät kasvata maissia vatsojaan täyttääkseen. He eivät vaivaudu kypsentämään kalaansa.
Huono vesi. Sampi on lähtenyt.
- Saastutatte kaupunkia... - Kosteus.
- Pitäisi istuttaa viinitarhoja. - Päivän kuluttua aion...
Rakastan hyvyyttä ja vihaan pahuutta!
Sulkekaa siltanne. Ottakaa minulta pois -
musiikkinne ja laulunne, etten kuulisi niitä.
Herra on antanut teille käskynsä, ja Hän tulee ne murskaamaan.
- Ja pienet talot hajottaneet. - Jonkun pitäisi ampua tuo.
Hänellä ei ole pienintäkään mahdollisuutta selvitä, ja hän tartuttaa meidät muutkin.
Hän käytti Worthamin lusikkaa, ja nyt Wortham on poissa, ystäväni.
Onko meidän vain odotettava kunnes kaikki kuolevat?
Herra. Ackley on kuollut.
Joku söi hänen kätensä.
Ainakin hän kuoli tyylikkäästi.
Todellista rauhaa.
- Voisi uskoa hänen alkavan puhua. - Kaipaan häntä.
Tulemme kaikki kaipaamaan häntä.
Meitä on enää 38.
Palata takaisin jokea pitkin.
Rakastaa häntä luonnossa.
Mikä pitää sinut täällä?
Mitkä ovat aikeesi häntä kohtaan?
Heitä kohtaan?
Joessa ei ole vettä, se on tyhjä.
Haluan takaisin Englantiin. Voimmeko palata sinne?
- Missä kapteeni Newport on? - Ei ole mitään syötävää.
- Kapteeni Newport palaa piakkoin. - Onko hänellä ruokaa?
- Hänellä on parasta olla. - Milloin palaamme Englantiin?
- He syövät kuolleet. - Uskotko aaveisiin?
Ihmiset eivät enää välitä intiaaneista.
Älä vaaranna itseäsi.
Sinun ei tarvitse tehdä enää muuta vuoksemme.
Miksi et ole käynyt luonani?
Tiedän, rakkaani.
Älä luota minuun.
Et tiedä kuka olen.
Tiedän.
Kuka olet, rakkaani?
On sellaista, minkä tiedän luonasi, mutta unohdan ollessani poissa.
Kerro minulle, rakkaani.
Haluatko minun palaavan luoksesi?
- Vapaa. - Todellinen valoni.
- Ei voi valehdella. - Oma Amerikkani.
Kaikkeni, rakkaimpani.
Tämä ei ole minun maailmani.
Joki johtaa takaisin.
Se johtaa yhä syvemmälle -
luontoon.
Aloittaa alusta.
Muuttaa tämän valheellisen elämän todelliseen.
Luopua nimestä Smith.
He eivät aio poistua.
Kuka antoi heille siemenen?
Lähde kanssani.
Sinun on kerrottava syy.
He eivät kuule. Lähetin heidät pois.
Aiotte jäädä.
He tulevat.
- Tee rauha hänen kanssaan. - Hän ei suostu rauhaan.
Miksi hän suostuisikaan?
- Lähde kanssani. - Missä eläisimme?
Metsässä, puunlatvoissa -
vaiko maanraossa?
Sinun on tultava mukaani.
Heimosi saa tietoonsa, että tulit tänne. He löytävät sinut ennen pitkää.
Vartijat ja vaihtomiehet.
- Eteenpäin! - Pyhä Yrjö!
Seis!
Muskettisotilaat, edetkää!
Tulta!
Olette pelkureita kaikki!
Kuinka voitte omistaa maata -
kun ette halua kehittää sitä?
Heillä ei ole sieluja.
Ampukaa hänet! Mitä odotatte? Ampukaa hänet!
Senkin paholaiset!
Rikkimeret! Tuliauringot!
Paholaiset Helvetin vuorelta!
Herra.
Älä käännä kasvojasi pois.
Et halaja synnintekijän kuolemaa.
Olen lähtenyt pois luotasi.
En ole välittänyt äänestäsi.
Älä anna meidän joutua hukkaan.
Olit elämäni valo.
Iloni.
En voi antaa sinun kuolla.
Olen liian vanha kestääkseni sen.
Anna anteeksi, isä.
Lähetän sinut pois.
Tämä on viimeinen kerta, kun puhumme.
Et ole enää lapseni.
- Kerro hänelle. - Prinsessa on yläjuoksulla Pastancyssä.
Hänet lähetettiin setänsä Patowomeckin luokse.
Hän on Alastomien paholaisten johtaja, ja sivumennen sanoen tuttavani.
Puhuin hänen neuvonantajalleen, ja tämä olisi valmis myymään tytön.
Keisari ei uskalla hyökätä prinsessan ollessa linnakkeessa. Hän jumaloi tyttöä.
- Näitkö varmasti juuri hänet? - Näillä silmillä.
Puhuin itse kuninkaan kanssa.
- Mitä tämä roisto haluaa maksuksi? - Olin pääsemässä siihen.
Hän pitää eniten kammoista, -
mutta nyt hän on kiinnostunut vesipannusta.
Sellaisesta kuparipannusta, jollaista äitini käyttää teen keittämiseen.
Sitä en kyllä tiedä, mihin tarkoitukseen hän sellaista haluaa.
- Niin? - Emme ota panttivankeja.
- Kuningas James ei hyväksyisi sitä. - Haluatko mieluummin nähdä meidän tuhomme?
Hän on tehnyt tarpeeksi hyväksemme.
Hän vaaransi itsensä minun puolesta.
Jos hän ei olisi ruokkinut meitä, olisitte kuolleet nälkään.
Hän on ollut apuna pelastamassa tätä siirtokuntaa tuholta.
Emme vastaa hänen ystävällisyyteensä ottamalla hänet vangiksi!
Uhkailetko minua? Kukaan ei elä tuhatta vuotta.
Hän laumoineen on tappamaisillaan meidät kaikki.
Meitä on hädin tuskin kourallinen jäljellä alusten palatessa, mikäli ne edes palaavat.
Kerroitte itse hänen isänsä pitävän häntä kaikkein tärkeimpänä.
Vai onko teillä henkilökohtaisia syitä tämän takana?
Palatkaa asemiinne.
Rangaistus esimiehen käskyn uhmaamisesta on hirttäminen.
Rikot lakeja. Tuo on kapinointia.
Minäkö rikon lakeja?
Olen saanut tietää, että Smith -
on suunnitellut naivansa tytön ja tekevänsä itsestään Virginian kuninkaan.
Et ole enää johdossa, Smith.
Mitali on nyt minulla.
Laiminlöit velvollisuuksiasi kuningasta kohtaan.
Petit nämä Jamestownin asukkaat.
Julistan siis täten, ettet ansaitse enää olla tämän siirtokunnan jäsen.
Et ole enää johdossa, Smithy!
Oi suuri ja mahtava herra.
Ei! Täällä täytyy olla järjestys!
Emme voi antaa kaikkien juoksennella ympäriinsä pitämässä hauskaa.
Siitä syntyisi vain kaaos.
Tule lähelleni.
Puhuttelet.
Sanot: "rakas ystäväni"!
- Kosketa minua. - "Rukoilen puolestasi lopun ikääni."
Kukaan ei käyttäydy epäkunnioittavasti minua kohtaan.
Anna minun seistä vierelläsi kaikissa tilanteissa.
Laita hänet töihin.
Lähetä hänet metsään hakemaan tuoretta puuta muureja varten.
Lähetä hänet pois joka ilta, kun työt on tehty.
Hän saattaa pidemmän päälle myöntää rikkeensä.
Äiti, hänkö tämän aluksen lähetti minulle?
Omatunto on pelkkä maanvaiva.
Kärpänen.
Haukkuva koira.
Ellet usko siihen, mitä vaivaa siitä sinulle on?
Äiti.
Olet voimani.
Jota minulla ei ole.
Olette myöhässä!
Jätin kertomatta sinulle erään asian.
Kapteeni ei ole enää virassaan.
Hän osannee selittää syyt paremmin kuin minä.
Prinsessa.
Tämä on uusi asuntonne, neiti. Pastori asui täällä, mutta hän on nyt kuollut.
Alukset palaavat.
Ammuskellen tykeillään. Ajaen alkuasukkaat etsimään rauhaa.
Vuorovedet eivät olleet enää heidän puolellaan.
He sanoivat aikovansa hakea sinut.
Olin sitä vastaan.
En halunnut vahingoittaa sinua.
Ja nyt ympärillämme on vain ikävyyksiä. Meidän olisi pitänyt lopettaa ajoissa.
Mikä on oikein?
Mikä väärin? Kuka tämä mies on?
Kaikki on täydellistä, mutta ehkä myös kadotettua.
Se virtaa lävitseni -
kuin joki.
Tule.
Seuraa minua.
Riittää.
Jätä meidät kahden.
Haluatko nostaa syytteen tätä miestä vastaan?
Oletko varma?
Hyvä on, Argall. Riitely riittää jo. Menehän siitä.
Minulla on uutisia sinulle.
Kuningas haluaa sinun palaavan Englantiin.
Valmistelemaan omaa tutkimusmatkaasi.
Kartoittaaksesi pohjoisrannikkoa.
Katsomaan, jos löytäisit meritien Itä-Intian saaristoon.
Muistan, kun sinulla oli näkemystä ja kunnianhimoa.
Etkö aio jatkaa enää?
Sinäkö löytäisit reitit, joita kieltäydyit etsimästä?
Rannikon tuolla puolen.
Kuninkaalla on suuret odotukset sinusta.
Suunnitelmia.
- Hän pitää sinusta nyt huolen. - Nimeni on Mary.
- Ja tämä tässä lienee... - Se ei kuulemma ole hänen nimensä enää.
Hänellä ei ole nimeä.
Sepä onnetonta. Sinulle täytyy antaa nimi.
Tässä.
Hiero pyyhkeellä.
Löydän iloa kaikessa näkemässäni.
Lyhyitä askelia.
Ja maamme on ikuinen synnyinoikeutemme.
Katso porttiemme tuolle puolen. Eden on edelleen luonamme.
Olemme päässeet pois vanhasta maailmasta ja sen suruista.
Aloittakaamme alusta -
ja näyttäkäämme uutta esimerkkiä ihmiskunnalle.
Olemme alan edelläkävijöitä koko maailmassa.
Meidät on lähetetty villiin luontoon näyttääksemme muille tietä.
Nuoruutemme on vahvuutemme ja toisaalta kokemuksemme on viisautta.
Jumala on antanut meille luvatun maan. Suuren perinnön.
Se otetaan takaisin, jos käännämme hänelle selkämme.
Valmistakaamme saamamme maa, jotta se nousisi -
hänen koko loistoonsa. Tulevaisuuden maa.
Pyhän Hengen uusi valtakunta.
Olenko mieleisesi?
Hänen silmänsä.
Tunnet minut sellaisena kuin olin.
Kauan sitten.
En ole koskaan ollut se mies, jolta sinusta näytän.
Mitä hän sanoo?
Mennään istumaan joen rannalle.
En saa unta, ennen kuin näen sinut jälleen.
Sinulla ei ole kotia.
Kuulun sinulle.
Hän tietää.
Missä minä olen?
Odota kaksi kuukautta.
Kerro sitten hänelle, että olen kuollut.
Hukkunut.
Hän on jättänyt sinut, prinsessa.
Hän kertoi sinulle vain valheita. Unohda hänet.
Minulla on ikäviä uutisia.
Kapteeni Smith on kuollut, hän hukkui ylittäessään merta.
Hän rakasti sinua hyvin paljon.
Veit elämäni mukanasi, kun lähdit.
Jumala kuoli sisältäni.
Kun näin hänet ensimmäisen kerran, häntä pidettiin loppuun kuluneena.
Murtuneena ja eksyneenä.
Hän tuskin huomasi muita ympärillään.
Haluaisin viettää iltapäivän kanssasi.
Kuinka voin pyytää?
Sinun luonteesi voi kääntää murheen eduksesi.
Tämä suru antaa sinulle voimaa ja näyttää paremman tien.
Ajattele puuta, joka kasvaa haavoistaan huolimatta.
Jos oksa katkeaa, se jatkaa kasvamista.
Se kurkottaa kohti valoa.
Meidän on kohdattava murhe ylpeinä.
Ei pelosta kärsien.
Meidän täytyy esittää näytelmä loppuun, -
ja voittaa vastoinkäymiset.
Huhtikuu, toukokuu, kesäkuu...
- Heinäkuu, elokuu... - Mikä on päivä?
- Päivä? - Tunti?
Tunti on kuusikymmentä minuuttia.
Miksi maalla on värit?
- Antakaa hänelle nimi. - Rebecca.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.
Hän suostui pyyntööni työskennellä pelloilla.
Hän osaa viljellä tupakkaa.
Kansa oli pahoillaan hänen menetyksestään.
Menetettyäni vaimoni ja tyttäreni, -
ymmärsin hänenkin suruaan.
Tunnit kuluvat.
Hän sanoo tuskin sanaakaan.
Kuka olet?
Mistä uneksit?
Pidän ruohikosta.
Oletko ystävällinen?
Hän liittää kaiken yhteen.
Kosketin häntä kauan sitten, -
vaikka en tiennyt edes hänen nimeään.
Jos pyytäisin sinua kanssani naimisiin, mitä sanoisit?
Pyydätkö minua?
- Missä me asuisimme? - Täällä.
Englannissa. Aivan kuten haluat. Ehkä se olisi parasta.
Voisit unohtaa elämäsi täällä.
Miksi kartat minua?
Miksi et vain suostuisi?
Jos haluat niin.
En odottanut aivan tällaista. Rebecca.
Olen pahoillani.
Miksi itket?
Minun pitäisi...
Minun pitäisi olla onnellinen.
Et rakasta minua nyt, -
mutta jonain päivänä rakastat.
Pyydän ja vaadin teitä vastaamaan kautta suuren tuomiopäivän, -
jolloin kaikkien sydänten salaisuudet paljastetaan, -
että jos joku tietää jonkun syyn,
miksi tätä paria ei voi vihkiä, -
kertokoon sen nyt.
Äiti.
Miksi en tunne niin kuin pitäisi?
Kuin täytyisi.
Kun kaatuu, täytyy nousta uudelleen pystyyn.
Ottaa piikki pois.
Hän on kuin puu.
Hän suojelee minua.
Makaan hänen varjossaan.
Voinko jättää sydämeni huomiotta?
Mikä on sinulta?
Mikä ei?
Suuri aurinko, tarjoan sinulle kiitokseni.
Sinä annat elämän puille ja kukkuloille.
Virroille.
Kaikelle.
Äiti.
Rakkautesi on aivan silmieni edessä.
Näytä minulle tietä.
Opeta minulle polku.
Anna minulle nöyrä sydän.
Sain yllättäviä uutisia.
Kuningas ja kuningatar ovat kutsuneet meidät Englantiin.
Kunniaksesi järjestetään kuninkaallinen vastaanotto.
Opit sen kaiken vielä.
Merirosvot pysäyttivät ja ryöstivät hänen aluksensa.
- Tehtävän saamiseen kului viisi vuotta. - Niinkö?
Kaikki heidän aluksensa purjehtivat New Foundlandiin.
Hän harhaili pohjoisessa ja meni kotiin.
- Kapteeni Smith. - Hän sai sinut nauramaan.
Asiat ovat muuttuneet.
Harmi, että hänet lähetettiin Lontooseen. Hän on tehnyt paljon tämän eteen.
Kapteeni Smith on elossa.
Te näitte hänet.
En voi tehdä sitä.
Miksi et?
Se ei tuntuisi oikealta.
Mikä sinuun on mennyt?
Olen naimisissa -
hänen kanssaan.
Hän on elossa.
Kuulin sen linnoituksella.
Hän on elossa.
Naimisissa...
Et taida tuntea sanan merkitystä.
Mutta minä olen.
Kaunis vaimoni.
Rakkaus loi siteen välillemme.
Ja rakkaus voi sen myös irrottaa.
Hänessä on jotakin, mitä en saa ikinä tietää.
Isäsi lähetti minut. Aina, kun näen englantilaisen, -
minun on tehtävä viilto tähän keppiin.
Ja myös nähdäkseni sen Jumalan, josta he niin paljon puhuvat.
He juhlivat iloisesti tätä onnenpäivää.
Antoivat ilon näkyä purojen virtaavissa vesissä.
Niiden villeissä mutkissa virtaa loppumattoman ilon virta.
Hyvä mieli laskeutuu pehmein siivin. Enkelit opastavat häntä tiellään.
Uuden maailman prinsessa löytää uuden elämän ja tuo ilon meidän päiväämme.
Taidat yhä rakastaa häntä.
Etkä saa rauhaa ennen kuin näet hänet.
Turhamaisuudessani luulin, -
että saisin sinut rakastamaan itseäni.
Mutta en voi tehdä sitä.
Olet käynyt sokeasti -
tilanteeseen, jota et voinut ennakoida.
Olet se mies, joksi sinua luulinkin.
Ja enemmänkin.
Teinkö virheen, kun tulin tänne?
Olisin tullut aiemmin, mutta en ollut kaupungissa.
Ehkä -
minulla ei ole oikeutta puhua sinulle näin, -
mutta olen ajatellut sinua usein.
Olen kaivannut sinua sen jälkeen, kun lähdin.
Kuningaspari otti sinut kuulemma vastaan. Esiinnyit myös kuulemma eduksesi.
Sinusta kuulee puhuttavan kaduilla.
Armollinen rouva. Kuka olisi arvannut?
Tiesit, että olin luvannut.
- Etkö vain? - Niin tiesin.
Löysitkö sen Itä-Intian saaristosi, John?
Löydät sen vielä.
Saatoin purjehtia niiden ohitse.
Luulin sitä uneksi.
Se, mitä tunsimme metsässä, -
on ainoa totuus.
Tuntuu, kuin puhuisin sinulle nyt ensimmäistä kertaa.
Voimmeko palata kotiin?
Niin pian kuin mahdollista.
Aviomieheni.
Äiti, nyt tiedän, missä asut.
13. huhtikuuta 1616.
Rakas poikani. Kirjoitan tämän, jotta joskus tulevaisuudessa -
ymmärtäisit asiat, jotka ovat sinulle vain kaukainen muisto.
Rakas äitisi, Rebecca, -
sairastui merimatkallamme Gravesendissa.
Hän muistutti minua hellästi siitä, että kaiken on kuoltava.
Hänestä oli tärkeintä, että sinä, lapsemme, sait elää.